PEREKONNA KROONIKA
JUTUSTUS TÄISKASVANUTELE
Katusel kohtusid Kõuts ja Kiisu. Kohe korstna kõrval.
Meeldisid teineteisele ja otsustasid abielluda.
Naitus Kiisu Kõutsiga. Pjotr Petrovitð Kassiga.
Hiirelõksu mudel Musi: püüab rotte, hiirekesi.
Töö hõlbustuseks kassidele. - Heal meelel vastu võtan selle.
Läheb mööda mõni nädal, poes uus mudel ongi päral.
Lubage teid üles võtta. Kuidas seda mõista - "võtta"?
Tahan, et te aastaid pikki vaadata saaks pulmapilti.
Seiske siin, ei, siia, palun! Tahapoole, härrad, anun!
Lihtne ja originaalne. - Lisaks veel momentaalne!
Südamest ma tänan teid. - Südamest ta kingin teil.
Naitus Kiisu Kõutsiga. Pjotr Petrovitð Kassiga.
Kibe!
Kibe! Kibe! Kibe!
Kuule, Miisu, meie pilt puhvetile sobiks vist?
Miks just nimelt puhvetile? Seal ta jaoks ju ruumi pole!
Puhvetil on ruumi, vaata! - Siis kapi juurde raske saada.
Nõnda jääb, kui ütlen mina. - Seda arvad küll vaid sina!
Ütlen sulle, pane siia! - Ma ei pane, mitte iial!
Mina käsin - pane juba! - Käskida ma end ei luba!
See viimne käsk on minu jaoks! - Mis? Tee, et sa mu silmist kaoks!
Ei ole Kõutsi kusagil, ei vurre ega sabagi.
Uinusin - ta oli siin, ärkan, pole jälgegi.
Ei ole Kõutsi kusagil, ei vurre ega sabagi.
Riidekirstus pole teda.
Sahvris ka ei ole teda.
Pingi all ei ole kassi. Ja ka siin ei ole kassi.
Teda kapiski ei ole, kapi uks siis lukus poleks.
Kas tõesti ära jooksis tema? Käppagi ei andnud enam!
Oh, see hetk kui õudsest filmist, kui ütlesin: "Sa kao mu silmist!"
Mis siis, kui meie korstna taga lilli teistele ta jagab?
Kuulsite? Läks ära tema, käppagi ei andnud enam!
Vot on petis!
See Kiisul asjatu kooselu!
See on selge, elu Kõutsiga ei ole kerge!
Tere, Miisuke, hei-hei! Mind näha rõõm sul on, või ei?
Kus on Miisu, kus ta on? Kus mu abikaasa on?
Riidekirstus pole teda.
Sahvris ka ei ole teda.
Pingi all ei ole Miisut. Ja ka siin ei ole Kiisut.
Kas siis tõesti korstna taga teine talle lilli jagab?
Keda sina otsid siin? - Oh, sa petis! - Ah, või nii!
Mis tegid ja kus olid sa, kus veetsid aega rõõmuga?
Ei söönud-joonud, nälgisin, kõik see aeg sind ootasin!
Mina käisin püüdmas hiiri. - Vale, looder! - Pea nüüd piiri!
Hiiri püüdmas mees sul käis. Kõrini ma sõin end täis
ja sulle tõin paar tosinat. Neid tassisin, et hoia alt!
Miks mind jätsid magama, kui läksid öösel minema?
Su und ei tahtnud segada, ju läksid hilja tuttu sa.
Homme kiusan kanaema, kaagutajaks oli tema,
kes ütles, läksid kaugele.
Selge see, et pole loodud see jutukene lastele,
vaid suurtele, kes abielus - on neile pühendatud see.
See nali olgu õpetuseks ja etteheiteks nendele,
kes on tühja asja pärast nii altid peretülile.
Jutustas Pastella